Text: Leffe
År 120 e.Kr marscherade den romerska arméns nionde legion iväg ut i de-
-obesegrade markerna i norra Britannia.
De sågs aldrig till igen.
Alla 5000 män försvann tillsammans med sitt dyrbara standar...
ÖRNEN
Vanärad av det stora nederlaget beordrade kejsare Hadrian att-
-en gigantisk mur skulle byggas för att avskärma norra Britannia för alltid.
Hadrians mur markerade slutet för den värld man hade vetskap om.
20 år senare. Södra Britannia, ockuperat av Rom.
Marcus Flavius Aquila. Fjärde kohorten av Gallien, andra legionen.
- Jag kommer för att överta befälet. - Lutorius Drusillus Salinator.
Tillförordnad äldste officer.
- Var är garnisonens befälhavare? - Han gav sig iväg imorse, sir.
Han kunde inte vänta på att få komma iväg.
Tjänstgöringslistan och nycklarna till lönekistan.
- Ingen kassör? - Tyvärr är garnisonen för liten för det.
Ni har antagligen märkt att vi har lite problem med latrinerna-
-men vi har en som jobbar på det. - Utan framgång, så här långt.
- Är det er första kommendering, sir? - Det är det.
Vad fick er att välja Britannia?
Har ni inte familjeband hit?
Nej.
Jag la märke till att fortet är i dåligt skick.
Vi måste göra något åt det.
Ja, sir.
Fall in i ledet soldat! Nu! Fall in!
Vår nya befälhavare, Marcus Flavius Aquila!
- Var är vår nya befälhavare? - Packar förmodligen upp sin regelbok.
Märk mina ord. Marcus Aquila är en skamfläck.
- Du vet ju vem hans far var. - Mannen som förlorade 9:e legionens örn.
- För att inte nämna 5000 män. - Det var lite tankspritt.
- Jag hörde att han ville komma hit. - Till det här skithålet?
Jag har marscherat med örnarna i 23 år. Jag känner igen ett dåligt omen.
Pojken är ett dåligt omen.
Mithras, ljusets herre...
...snälla hjälp mig, far till våra fäder.
Hjälp mig att leda mina män väl.
Låt mig inte vanära min legion.
Snälla, hjälp mig att återvinna min familjs ära.
Gräv djupt, pojkar!
Era liv är beroende av försvaret!
Flytta pålarna dit!
Ni måste slå med precision! Kraft, snabbhet och träffsäkerhet!
Det sägs att spannmålet inte har anlänt.
Skicka ut en patrull för att undersöka saken.
Inget att oroa sig för, en dags försening betyder inget här.
Men det gör det för mig.
- Skicka ut en patrull. - Sir, det är för farligt.
En druid strövar omkring i byarna. Jag skulle inte skicka ut en patrull nu.
Männen behöver äta också.
Patrull, framåt marsch!
Vänster, höger, vänster!
- Väck Lutorius. - Ja, sir.
- Hörde ni det där? - Sir?
Jag hoppas att allt är väl med patrullen.
- Jag väckte er nog förgäves. - Vad var det ni hörde?
Förmodligen boskapsdjur.
Där. Det. Hörde ni det?
Förbannade mörker.
Ska jag kalla männen till vapen?
Om det bara är boskap så kommer de inte att tacka dig.
Bättre att vara arg än död.
Kalla på dem... fast tyst.
Ja, sir.
Soldat, vakna!
Förbannade hjälmar.
Kom igen! Sätt fart!
Håll linjen!
Håll er position!
Ge mig en fackla!
Avvakta!
Håll linjen!
Centurion, håll tillbaka kohorten!
Det kommer fram!
- Sir. - Bra gjort, sir.
Må solens ljus vara med dig, broder.
Fler hade kunnat ligga där, sir.
Några livstecken från patrullen?
Sir!
Våra gudar kommer att ge oss segern idag.
Ner på knä, ditt jävulskap.
Ni har stulit vårt land och dödat våra söner.
Ni har besudlat våra döttrar.
Jag förbannar er!
Jag lämnar dem inte att dö. Samla ihop 50 reservare vid porten.
- Sir, låt mig leda dem. - Jag skickade ut patrullen.
Det är mitt ansvar att få hem dem. Samla ihop männen!
Sätt fart!
Förbered för strid!
Mithras, ljusets herre, far till våra fäder...
...låt mig inte bringa olycka över legionen.
Mithras, ljusets herre, far till våra fäder-
-godta alla uppoffringar som må komma, så att jag inte bringar olycka över legionen.
På min befallning, formar vi ett sköldtak!
Redo. Öppna porten!
Snabb marsch framåt!
Sköldtak!
Fortsätt framåt!
- Fortsätt framåt! - Avancera!
Försvarscirkel, framåt!
Håll cirkeln!
Dra ihop cirkeln!
Håll cirkeln!
Här, skär loss de andra.
Håll cirkeln! Håll!
Slut cirkeln!
Fall tillbaka!
Fall tillbaka! Spring!
Anfall!
Spring! Spring!
Var är du, far?
Far?
Vila nu. Ligg stilla. Stilla.
- Var är jag? - Du är fortfarande i Britannia i Calleva.
- Calleva? - Din fältläkare förflyttade dig hit.
100 mil i en åsnevagn.
Med dina sår är det ett under att du inte dog.
Jag är din farbror, Aquila.
Inte de bästa omständigheter att träffas under...
...men jag antar att du överlever, så vi har gott om tid att bekanta oss.
Var snäll och ligg stilla. - Patienten måste vila.
Jag hoppas medicinen, som han kommer att ge dig, gör dig gott.
Den luktar motbjudande, som en av hans fjärtar.
Mina män? Vad hände med mina män?
Dina män klarade sig tack vare dig.
Vila nu.
Marcus!
Du har besök.
- Lutorius. - Sir.
- Männen har frågat efter er. - Hur är det med dem?
De är oroliga över hur det har gått för deras befälhavare.
- Har ni några nyheter till min brorson? - Ja, förlåt.
Vi har fått ett meddelande från Rom.
För att ha hållit fortet under ett extremt yttre hot...
...har fjärde kohorten av Gallien tilldelats en gyllene lagerkrans.
Från och med idag bär deras standar dess första krans.
- Tala om för männen hur stolt jag är. - Det är inte allt, sir.
De belönar er med arméns armband för er slående tapperhet.
Och en hedervärd hemförlovning på grund av era skador.
I hedersomnämnande står det: "Heder och trofasthet."
Heder och trofasthet.
Får jag bli den första att gratulera?
Det var snällt av er att komma så här långt.
Sir.
Tack, Lutorius.
Stephanos. Låt honom vara.
Det finns inte nåt botemedel för det.
Spring!
Ta ner honom.
Försiktigt.
Varsamt.
- Nöje. - Sätt igång, lille man!
Hur var min far?
Din far?
Din far var en perfekt romare, med allt vad det innebär.
Var mannen som förlorade örnen en perfekt romare?
Ingen vet hur örnen förlorades.
Om din far dog när han försvarade den, så dog han hedervärt.
Det är vad vi intalar oss, men om han inte gjorde det då?
- Vad? - Tänk om han var feg och sprang iväg?
Och nu en strid till döds!
Det är en slav! Mellan en gladiator och en slav är det inte ärlig kamp. Aldrig!
Kom igen! Kom igen! Slåss!
Slåss!
Det där är mod.
Han kommer att orsaka sin egen död.
Kom igen, kämpa!
Titta på det där.
Kom igen då!
Slåss!
Slåss.
- Slåss mot honom! - Slåss, slav.
Upp med dig och slåss.
Ställ dig upp! Slåss!
Kom igen!
Döda honom!
Döda! Döda! Döda!
Döda honom!
Leva. Leva!
Leva! Kom igen, låt honom leva!
Upp med tummarna, kom igen, dårar!
- Leva! Allihop! Leva! - Låt honom leva!
- Upp med tummarna! - Leva!
Kom igen, dårar! Upp med tummarna!
Leva!
Kom igen! Låt honom leva!
Det där var oväntat.
Varför räddade du honom?
Stephanos!
Jag har bestämt att Stephanos är för gammal för att tjäna två herrar.
- Så jag köpte en slav till dig. - Jag behöver inte nån egen slav.
- Marcus. - Jag borde ha blivit tillfrågad.
Ja, men nu blev du inte det.
Slav!
Hans namn är Esca.
- Jag har ingen användning för dig. - Jag hade ingen önskan om att bli köpt.
Du borde rymt.
- Min farbror skulle inte ha stoppat dig. - Ni räddade mitt liv.
- Jag har en hedersskuld till er. - Mot din vilja.
- Ingen ska behöva be för sitt liv. - Det gjorde du inte.
Jag gjorde det å dina vägnar och menade inget med det.
Jag är son till Brigantes, mannen som aldrig bröt ett löfte.
Min fars dolk är min skuldsedel.
Jag hatar allt som ni står för.
Allt som ni är.
Men ni räddade mig.
Och därför måste jag tjäna er.
- Vem undersökte dessa sår? - Fältläkaren på fortet.
Var han full? Jag har aldrig sett en sån röra. Ni måste haft konstanta smärtor.
Transporten, 100 mil i en åsnevagn, tog nästan hans liv.
Jag måste öppna det igen. Det finns fortfarande metall där inne.
Om det är vad som behövs, låt honom göra det.
Det är över innan du vet ordet av. Jag har de bästa knivarna i branschen.
Lite vin.
- Är du redo? - Redo.
Du kan gå.
Nej! Jag kommer att behöva slaven för att hålla fast dig.
- Kan inte min farbror göra det? - Jag? Nej.
Jag hatar synen av blod numera.
Speciellt blod från nån jag verkligen tycker om.
Var stark.
Snabbt nu, håll honom nere.
Lägg din vikt på honom, slav!
Hårdare!
Ta ett djupt andetag. När jag säger nu, andas du ut.
Nu!
Skämde jag ut mig?
Tack så mycket.
Där är han!
Spjut! Nu!
Skärma av honom! Skärma av honom!
Som jag minns det, verkade han tycka ganska bra om dig.
Låt mig presentera min brorson, Marcus Flavius Aquila.
Min gamle vän, Claudius Marcellus en högaktad legat i sjätte legionen.
Er farbror är en gammal sparringpartner.
Tribun Servius Placidus. En oumbärlig medlem av min stab.
Trevligt.
Kvällsmaten är färdig. Kokta ägg och fisk.
Rusa nu inte iväg alla samtidigt.
Om det var upp till mig så skulle jag vilja vara soldat i livet.
Men min far insisterade på att jag skulle ägna mig åt politik.
Har vi träffats förut? Ert namn låter bekant.
- Det tvivlar jag på. - På Tribunernas klubb i Rom?
Nej, jag var bara centurion för en kohort.
Aha, nu minns jag. Flavius Aquila.
Er far marscherade väl också med örnarna?
Han hade befäl över den första kohorten i den nionde.
Så klart, den nionde. Varenda romare minns den nionde.
På tal om den nionde, ett nytt rykte har spritt sig.
Rykten!
Britannia är fullt av inget annat än rykten.
De sägs att örnen har blivit sedd...
...ta emot gudomlig vördnad i ett stamtempel långt upp i norr.
En örn i händerna på det målade folket är ett kraftfullt vapen.
Får en att undra hur en romare kunde släppa taget om den.
Om detta visar sig vara sant, så borde vi definitivt agera.
Men vad skulle Rom säga?
Förlorad örn, förlorad heder. Förlorad heder, allt är förlorat.
Rom skulle älska att få örnen tillbaka, men politik är politik.
Ingen senator riskerar tusentals liv för en utskämd legion.
Mina händer är bundna.
Inte om ni skickar en man.
Norr om muren?
- Ingen romare skulle överleva däruppe. - Har någon nånsin försökt?
Nej, och det är poängen, ur en militär synvinkel.
- Ett försök skulle misslyckas. - Hur vet ni det?
En man kan gömma sig där en armé inte kan.
- Ingen skulle ens veta att han är där. - Det är för riskabelt.
Helt rätt. Förlusten av den nionde var förödmjukande nog-
-utan att lägga till ännu ett meningslöst dödsfall.
Marcus.
Du kan inte låta sådana som han göra så här mot dig.
Han har ingen aning om hur du och jag levde våra liv.
Så långt jag kan minnas...
...har jag alltid velat vara soldat som min far.
Jag vet.
Jag kan fortfarande se honom rida iväg för sista gången.
Jag kan fortfarande känna hur stolt jag var.
Min far, centurion av första kohorten i den nionde legionen!
Kan du föreställa dig något mer storslaget...
...än att vara soldat och att tjäna Rom med mod och trofasthet?
- Men du gjorde det. - För vad!?
För vad då!?
- En hedervärd hemförlovning? - Det är ödet.
Det ligger i Gudarnas händer.
När jag blev centurion...
...frågade de mig var jag ville tjänstgöra.
Jag visste svaret innan de ens hade frågat.
Britannia. Det var här min far förlorade örnen.
Här skulle jag vinna så mycket ära att ingen romare nånsin skulle våga-
-föra hans namn på tal igen. Och vad gör jag nu?
Jag sitter och lyssnar på en barnrumpa, en politikers son-
-som pissar på vårt familjenamn!
Jag kommer inte att sitta i en villa för resten av livet...
...ruttna bort och minnas.
Om jag inte kan återvinna min familjs ära genom att vara soldat...
...så gör jag det genom att finna den förlorade örnen.
Det kan du inte. Ingen romare kan överleva ensam norr om muren.
- Det går inte. - Då tar jag med mig Esca.
Jag kan använda hans kunskaper, han talar deras språk.
- Esca? - Varför inte?
Eftersom han är brittisk.
Han kanske inte är ifrån norr, men han är en britt.
Och han kommer att skära halsen av dig så fort du blir ensam.
- Det skulle han aldrig göra. - Hur vet du det?
- Han gav mig sitt ord. - Sitt ord?
Han är en slav!
Han säger vad han säger och gör vad han gör, eftersom han måste.
När du väl har lämnat territoriumet...
Om jag har fel, så dör jag.
Och det är som det borde vara.
- Vart är ni på väg? - Norrut.
Berättade de inte att detta är slutet på världen?
Se till att öppna bara, soldat.
Vi ses på andra sidan graven, romare.
Vilka gjorde det här?
Skurkaktiga krigare.
Ibland drömmer jag att jag ska hitta min far vid liv här.
Att han har överlevt på nåt undangömt ställe.
Är det därför ni är här? För att hitta er far?
Nej. Vi är här för att hitta örnen.
Hur kan en bit metall betyda så mycket för er?
Örnen är inte en bit metall.
Örnen är Rom.
Det är en symbol för vår ära. Varje seger, varenda bragd.
Var örnen än är, så kan vi säga att Rom gjorde det där.
Du skulle inte förstå.
Hur skulle du kunna det?
Min far hette Cunoval och bar den blå stridsskölden för briganterna.
De 500 spjutens herre.
För sju år sedan tog ni vårt land...
...och vi gjorde uppror mot er.
Min far och mina två bröder dog.
Min mor också.
Min far dödade henne innan legionärerna bröt igenom.
Han visste vad de skulle göra mot henne.
Hon knäböjde framför honom och han skar halsen av henne.
Detsamma gjorde Rom.
Högländerna.
- Vilken väg? - Det är upp till er.
5000 män kan inte försvinna i en enda klyfta.
Det finns tusentals klyftor.
Vi kan söka i månader och ändå inte hitta nåt.
Norrut.
Vem vi än möter, låt mig sköta snacket.
Om de märker att ni är romare, så dödar de er...
...och mig.
Titta inte. Det finns tre skurkar bakom er tvärs över floden.
Hur många är bakom mig?
Jag kan inte se nån.
De finns där.
Är ni redo?
Tveka inte nästa gång.
Håll er undan.
Han såg legionen marschera norrut, men de kom aldrig tillbaka den här vägen.
- Han måste veta mer än så. - Han säger nej.
- Fråga honom igen! - Nej.
- Vad gör ni? - Nu får det vara nog!
Inga fler lekar, inga fler lögner.
Fråga honom vart legionen gick.
Fråga honom!
För flera år sen kom det romare hit...
...vart gick de?
Till de stora skogarna...
...bortom bergen med snö.
Det finns en man som kan berätta det ni vill veta.
Kom igen.
Döda honom!
Gör det nu!
Ett ärr på hakan av ett band. Bara en romersk hjälm åstadkommer det.
Han är legionär.
Varför letar ni efter mig?
Vad är ert namn?
Jag kallas för Guern.
Mitt namn är Lucius Caius Metellus.
Första kohorten, nionde legionen.
Hur har ni kunnat överleva här så länge?
Min stam kallas Selgovae. De antog mig och gjorde mig till en av sina egna.
Jag har en kvinna och två söner.
Mitt liv är här nu.
Jag litar inte på honom.
- Han är en desertör. - Det vet vi inte.
Han är fortfarande en romare.
Han var en romare när han flydde.
Jag vet inte vilka order er far hade.
Allt jag vet...
...är att vi förtjänade det.
Varför var de tvungna att gå norrut?
Det finns ingenting här som är värt att erövras.
Kunde de inte nöja sig med vad de hade?
De skulle alltid hugga för sig, utvidga genom att leta efter mer att erövra...
...mer land, fler krig.
Berätta bara vad som hände.
När ordern kom att marschera norrut var det höst.
Det var värsta vädret de haft på många år.
Vi marscherade i veckor.
Inte ett spår från dem.
Plötsligt dök de bara upp ur dimman.
Vi kunde höra dem beta av männen, en efter en, bakom oss.
Till slut slutade vi leta efter öppen terräng. Vi vände om och mötte dem.
Under de där sista dagarna i legionen...
...jag har aldrig varit så rädd.
Vi kämpade rygg mot rygg.
Ingen sömn, pissade där vi stod.
De hoppade på oss som djur.
Detta är platsen för allt dödande.
Alla de norra stammarna var här.
Men de värsta var de målade krigarna från sälfolket.
De hackade fötterna av de döda, så att deras själar inte skulle kunna gå-
-i livet efter detta.
De använde de där stenarna som ett altare för att döda officerarna.
De slet ut deras hjärtan medan de fortfarande levde.
Vi kunde höra hur de offrades.
Min far? Vad hände med honom?
Sista gången jag såg din far var han omgiven av krigarna från sälfolket.
- Dog han i strid? - Jag vet inte.
Jag flydde innan det var över. Många av oss gjorde det.
- Din ynkrygg. - Nej.
Ni var inte här.
Ni vet inte hur det var.
- Vem har örnen? - Det sägs att sälfolket har den.
Hur hittar jag dem?
Han vet.
Han är brigant.
De slogs här.
Du visste hela tiden om platsen, eller hur? Vi har slösat bort veckor med att leta!
Och under hela den här tiden hade du kunnat berätta för mig. Din stam var här!
- De slaktade min fars män som hundar! - Din far kom för att döda!
Han kom för att straffa oss, för att vi inte bugade inför Rom!
Ja, jag har hört om det här stället.
För mig och för hela mitt folk, är detta en heroisk plats.
Hur vågar du! Du är fortfarande min slav!
- Du hade legat död i ett dike utan mig! - Jag räddade ditt eländiga liv!
Vem är du?
Jag är Esca. Son till Cunoval.
Briganternas krigshövding.
Vem är det som du talar romerska med?
Min slav.
Det är sant.
Deras gud märker alla med samma ärr.
Min far skulle vilja se en sådan slav. Ni är mina gäster.
Du måste lära din slav att inte tala till dig som han gör.
Vi hjälper dig.
Nej! Vad är det som händer?
Nej! Esca?
Esca? Esca!
Esca!
Var jakten lyckad?
Den var god, far.
Vill du att jag ska äta de här människor också?
Jag har med mig en gäst, Esca.
Den äldsta sonen till Cunoval, briganternas krigshövding.
Och hans slav, en romare.
Har slaven ett namn?
- Marcus Flavius Aquila. - Marcus Flavius Aquila.
Jag har tagit många romare till min by, Marcus Flavius Aquila.
Men aldrig med huvudet fäst på kroppen.
Du är välkommen Esca, Cunovals son.
Kom och ät med oss.
Esca, vad är det som händer?
Du är min slav.
Visa honom vart han ska gå.
Där kommer den romerska slaven.
En romare, svårt att tro på.
Varför är du här?
Jag kom hit till norr för att bli fri från Rom.
Mitt hjärta jagar efter en plats där jag kan vara fri.
Jag lurade romaren att hjälpa mig att komma hit.
Du där!
Sluta titta på henne, slav!
- Vad är det? - Han tittade på min syster.
Alla romare är barbarer.
Jag har sett vad de gör med sina fångar.
Sådant folk är inte att lita på.
Knäböj!
Ner på knäna!
Gör det!
Om det behagar er, döda honom.
Nej. Du är min gäst och han är din egendom.
Så länge som du litar på honom, får han leva.
När jag får en chans...
...kommer jag att döda dig.
Lyssna! Hör ni ljudet?
Hör du hur ditt hjärta slår?
Känn elden i din mage.
Drick. Det är dags att fira våra unga män som har blivit krigare.
Marcus. Marcus!
Det är dags. Vi måste göra det nu.
Vår enda chans är medan de sover.
Jag trodde jag hade förlorat dig.
Snabba dig.
Vi har inte tid. Nu går vi.
Vi måste gå nu!
Förrädare!
Var fick du tag i min fars ring?
Bara ännu en död romare.
Den fegisen knäböjde och bad för sitt liv.
Vad sa han?
Vi måste gå.
Esca?
- Ska du lämna oss? - Ja.
Kan jag följa med dig?
Gå tillbaka till din familj.
Min far kommer att bli arg.
Säg till honom när han vaknar...
...att Esca är ledsen för att han måste lämna er nu.
Men inte förrän han vaknar, förstår du?
Esca.
Om han väcker dem så dör vi, det vet du.
- Han har ingen anledning att skydda oss. - Litar du på mig?
Han kommer inte att förråda oss.
Har de stuckit?
De har stuckit!
Kom igen! Kom igen.
- Hur många dagar tar det till muren? - Om vi rider snabbt, fyra, kanske fem.
- De fångar oss aldrig till fots. - Har du sett dem springa?
Dela upp er!
Du är skadad. Varför har du inte sagt nåt?
- Det är ingenting. - Det är ditt dåliga ben. Sätt dig.
- Vi har inte tid. - Sätt dig ner.
I grottan, hövdingen... vad sa han?
Kom! Det finns ingen tid för det nu.
De kommer.
De är en halv dag bakom oss. Vinden ljuger alltid.
Ingen eld. Det är för riskabelt.
Det där äter jag inte. Jag är ingen vilde.
Dö som en romare då.
Du förlorade en massa blod.
Du måste hålla styrkan uppe.
Ät.
Det är dags att gå.
De kan ta genvägar, som hästarna inte kan.
Kom igen, fortsätt. Kom igen!
Nej!
Vi måste hålla oss till floden. De kommer att återvända snart.
- Vila. - Det kan jag inte.
Du måste vila dig!
Marcus.
Du måste vila.
Kom igen.
- Jag kan inte fortsätta. - Jo det kan du, du behöver bara vila.
Ta örnen. Om du hittar hästar, kom tillbaka.
Om inte, fortsätt bara söderut.
Se till så att den kommer tillbaka till Rom.
Jag kommer inte att lämna dig här.
Vanära mig inte.
- Ta den. - Jag kom ända hit med dig.
Jag lämnar dig inte nu.
Esca. Jag befaller dig.
Ta den.
Jag svor på min heder att aldrig lämna dig.
Om du vill att jag ska ge mig iväg...
...ge mig min frihet.
Ge mig min frihet.
Du är fri.
Du är fri, min vän.
- Ta den. - Nej.
Jag kommer tillbaka.
Legionärer, halt!
Er fars legionärer.
Ni hade fel. De döda kan leva.
Min skam tillät inte mig att säga det tidigare...
...men jag såg din far dö.
Vad än de än säger till dig, så var han inte feg.
Han försvarade sin mark ända till slutet.
Jag såg det.
Den siste romaren som höll örnen var din far.
Era order, sir.
Ni har hedrat minnet av min far tillräckligt.
- Ni behöver inte göra det här. - Nej. När jag flydde från din far...
...så flydde jag från mig själv.
Ge ordern, sir.
Förbered er att försvara örnen!
Esca!
Det här är vad som händer dem som förråder sitt eget folk.
Dra era svärd!
Låt oss minnas de män som kämpade och dog i ärans namn.
Romare och britter.
Min far och era fäder.
Fädrar...
bröder...
söner...
...må fred och ära följa er.
Må ni slippa fler stridigheter.
Må era själar få vingar och sväva...
...med de niondes örn.
För min far.
Min kära pojke.
Jag gratulerar er, Rom gratulerar er.
Er familjs goda namn är återupprättat!
Senaten kommer att åter formera den nionde legionen.
Kanske de kan belöna er med dess kommando.
- Hur sjutton lyckades ni? - Med bara en slav till hjälp.
Han är ingen slav!
Han vet mer om heder och frihet än vad ni nånsin kommer att göra.
Så vad händer nu?
Det får du bestämma.
Text: Leffe